![](https://pplstatic.nyc3.cdn.digitaloceanspaces.com/static/images/dummy-gradient.jpg)
Quick Facts
Biography
Климент Димитров Карадимчев е български офицер, подполковник от въздушни войски и военен летец, интендант на Въздушни войски (1941 – 1942) и началник на Въздушното училище (1942 – 1943) през Втората световна война (1941 – 1945).
Биография
Климент Карадимчев е роден на 15 (28) януари 1898 г. в Трън, Княжество България, където баща му Димитър Карадимчев е учител. Принадлежи към голям охридски род. През 1919 година завършва Военното на Негово Величество училище в 39 випуск и е произведен в чин подпоручик. Служи в 15 пехотен ломски полк, 6 пехотен търновски полк и в 22 пограничен участък. На 30 януари 1923 г. е произведен в чин поручик, а от 15 септември 1928 година е капитан. През 1929 г. е назначен за командир на ято, от 1930 г. служи в балонната рота, а от 1931 г. е адютант на Въздушния полк. От 1932 г. капитан Карадимчев е отново на служба в балонната рота, а от 1935 г. е на служба в тренировъчното ято. На 6 май 1936 година е произведен в чин майор, същата година назначен за началник на секция в щата на Въздушни войски, а от 1937 г. е началник на отделение в щаба на Въздушни войски, от 1939 г. е на служба в 3 армейски орляк, на 6 май 1940 г. е произведен в чин подполковник и от същата година служи в 3 армейски въздушен полк.
По време на Втората световна война (1941 – 1945) подполковник Климент Карадимчев е интендант на Въздушни войски (1941 – 1942) и началник на Въздушното училище (1942 – 1943). През 1943 г. е уволнен от служба.
Семейство
Подполковник Климент Карадимчев е женен и има 3 деца, сред които е композиторът Борис Карадимчев.
Костадин Карадимчев (1831 — ?) | Теофана Узунова (1839 — 1917) | ||||||||||||||||||||||||||||||||
Димитър Карадимчев (1860 — 1940) | Ахил Карадимчев (1869 — 1950) | Лев Карадимчев (1873 — ?) | |||||||||||||||||||||||||||||||
Климент Карадимчев (1898 — 1990) | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Борис Карадимчев (1933 — 2014) | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Военни звания
- Подпоручик (1919)
- Поручик (30 януари 1923)
- Капитан (15 септември 1928)
- Майор (6 май 1936)
- Подполковник (6 май 1940)
Образование
- Военно на Негово Величество училище (до 1919)
Източници
- Руменин, Румен. Офицерският корпус в България 1878 – 1944 г.. Т. 3 и 4. София, Издателство на Министерството на отбраната „Св. Георги Победоносец“, 1996. с. 74.